Досега в Старгейт SG-1:
На всеки присъстващ Господар на Системата ще му бъде позволено да доведе с него един човешки роб.
Трябва ни някой, който да говори чист Гоа'Улдски. Някой, който не е Джафа.
Ще изчакаш, докато не пристигнат всички Господари на Системата и тогава ще използваш това.
Когато тези две течности са смесени, оформят много силна отрова.
Само трябва да го убодеш... веднъж. Той ще вярва, че ти си неговия роб Джарен.
Всичко, което е останало от Мартуф сега живее в Ланташ.
Това продължи достатъчно дълго.
Трябва да определим кой е отговорен за тези атаки.
Лейтенант?
О, боже мой.
- Сара е тук. - Сара...
Искаш да кажеш Озирис? Тя разпозна ли те?
Не знам. Така мисля, но не ме издаде и не знам защо.
Даниел Джаксън.
Май си доста далеч от вкъщи, а?
А сега продължението.
Какво правиш тук?
Кой, аз? Сега? Нищо. Защо? Имаш ли нещо в предвид?
Наглост.
Кажи ми част от какви подривни действия си,
или ще ти източна кръвта.
Мога ли да ви помогна?
Кой си ти?
Аз съм слугата на Лорд Ю. Това са покоите на господаря ми.
Объркали сте стаята. И аз самия се загубих. Тези коридори изглежда еднакво.
Ако нямате нищо против питането ме, не ли е забранено да се внасят оръжия на срещата?
Ако проговориш за това отново,
обещавам ти, че това ще са ти последните думи.
Джейкъб! Там ли си?
Да. Какво стана?
Озирис и аз се спречкахме. Химикала проработи.
Защо просто не пусна отровата?
- Даниел? - Защото това щеше да убие Сара.
Трябва да има начин да я спасим. Вадили сте симбиоти от приемници.
Ще трябва да я махнем оттам.
- Е, и? - Даниел, има и по-голяма картина тук.
Трябва да пуснеш отровата. Направи го сега.
Знаеш какво е заложено. Ничий живот не е по-важен.
Изпълни мисията си.
::СТАРГЕЙТ SG-1::: Сезон 5, Епизод 16
ПОСЛЕДНА СЪПРОТИВА
- Кристалите. - Какво?
- Ток'ра използват кристали, за да оформят тунели. - Да, знаем това.
Е, ние ще ги използваме, за да направим още.
- Къде са те? - Лабораторията.
Добре, вие чакайте тук. Тийл'к с мен.
Сър, вижте дали може да намерите един от онези Ток'ра предаватели. Може да ни потрябва.
Слабост сполетява Господарите на Системата.
Ако този... слаб съюз падне,
ще остави Гоа'Улдите уязвими към заплахи, които съществуват отвъд тази галактика.
Трябва да зарежем конфликтите си
и индивидуалните борби за власт
за да засилим Гоа'Улдите и да осигурим преимуществото си
над тези, които заплашват нашата власт.
Говориш за велики принципи, но нямаш официално място тук.
Тогава ви моля... официално да признаете положението ми тук.
Какво предлагаш като подкрепа за желанието ти за позиция, като Господар на Системата?
Нищо.
Тук съм, за да представя гласа на друг.
На кой служиш?
- Анубис. - Какво?
- Лъжеш! - Той е мъртъв!
Така приехте след, като се опитахте да го убиете.
Не беше ли достатъчно, че беше изгонен от Господарите на Системата?
Забранено му е да се връща!
Това беше преди много време и само един Господар на Системата е останал от онова време.
Той ме прати да ви помоля да го приемете обратно.
Или...
да се оставите на неговата милост.
Телата ги няма.
Имаме компания.
- Джейкъб? - Да. Готов ли си?
- Не точно. - По дяволите, Даниел.
Щях да го направя, но тогава Озирис каза
че представя друг Гоа'Улд на име Анубис.
- Той е мъртъв. - Не. Той иска да се върне при Господарите на Системата.
Защо сега? Къде е бил през последните хиляда години?
Не знам. Подозирахме, че нов Гоа'Улд се издига. Просто не знаехме кой.
- Изглежда не е толкова нов. - Ако наистина е Анубис...
Ако убием Господарите на Системата тук, просто ще му позволи да превземе всичко. Ти сам каза,
няколко Господари на Системата биейки се помежду си е по-добро от един всемогъщ.
Не знаеш колко е зъл Анубис.
Той беше изгонен от Господарите на Системата, защото престъпленията му бяха отвратителни,
- дори за Гоа'Улдите. - Да. Е познай какво. Мисията отпада.
Анубис не е чакал толкова дълго просто, за да се върне при Господарите на Системата.
- Трябва да става и нещо друго. - И?
Трябва да останеш и да разбереш какво е.
Ако можеш.
Те трябваше да се се върнали досега.
Сигурна съм, че са добре. Ще се върнат скоро. Ти как си?
- Много е странно. - Знам.
Все едно...
Изведнъж знам всичко за живота на някой друг.
Двама човека, всъщност.
Чувам мислите му от време на време.
Но той използва цялата си сила, за да се опита да ме спаси.
Звучи, сякаш правят друг заход.
- Колко жалко. - Какво?
Ще умра на първата си мисия.
Няма.
Майоре, дори и ако симбиота оправи това, което не ми е наред, никога няма да се измъкнем.
Естествено, че ще се измъкнем. Чел си докладите ни.
Минаваме през вратата, забъркваме се в неприятности, оправяме си и си отиваме.
Кажете това на майор Мансфийлд.
Добре, забрави приказките. Знаеше за какво се записваш.
Да.
Получи назначението, защото си силен и физически и психически.
Дай на симбиота в теб шанс. Той има нужда от теб, колкото и ти от него.
Недей...
Проникнали са в базата. Намерили са много мъртви Ток'ра,
- както и три човек от Таури. - Съюзници на Ток'ра.
Няколкото Ток'ра, които пленихме умряха преди да можем да извадим някаква информация.
Въпреки това, шест Джафа бяха намерени мъртви пред това, което вярваме, че е лаборатория.
- Трима са били убити от Таури оръжия. - Тогава все още има свободни оцелели.
Така изглежда.
- Ами химическото оръжие? - Не е намерено доказателство за него.
Ток'ра компютрите са били саботирани преди войските ни да пристигнат.
- Тогава намерете останалите оцелели. - Тунелите са просторни, господарю.
Но ние няма да ви провалим.
Той ви обича, майоре.
Това е една от причините, поради които се бори за живот.
Той просто искаше да знаете.
Симбиота, който аз носех беше жената на Мартуф.
Мартуф и аз станахме много близки приятели, заради това.
Казвам ви, той ви обича.
Толкова, колкото веднъж е обичал Жолинар.
Той съжалява за това, което е станало.
Как приемника му най-накрая е починал.
Той не иска вие да се чувствате отговорна.
Няма нищо.
Става трудно да се диша.
Да.
Дръж се.
Картър? Картър, ако ме чуваш, отговори.
Сър, тук сме. Тунела се срути.
- В капан сме. - Да, забелязахме това.
Слушай, как да използваме тези кристали, за да преместим стените?
Всеки кристал е направен, така че да създава различна част от тунел.
Малките квадратни ще създадат къси прави отвори.
Сър, използвайте малък квадратен кристал, ако имате.
Разбрано. Имаш ли малък квадратен?
Има няколко квадратни и правоъгълни
Малък?
Ако използват погрешен кристал, може да срутят тунела върху нас.
Сър, уверете си, че ще използвате правилния кристал.
Трябва да е напълно квадратен.
На мен ми изглежда, като квадратен.
Яко.
- Благодаря ви. - За нищо. Пак заповядай.
- Намерихте ли Ток'ра предавател? - Не. Не намерихме.
Много взводове от Джафа претърсват тунелите. Скоро ще са тук.
Използвайте дългия правоъгълен.
Готино!
Трябва да запечатате тунела след нас.
Времето го е научило на... смирение.
И на уважение към съюза на Господарите на Системата.
- Мислиш ме за глупак. - Моля.
Гоа'Улдите са се били помежду си от началото на времето.
Анубис е натрупал сила, за да може да спечели обратно уважението ви.
И той не е глупак. Той знае, че няма да го приемете, освен ако не се нуждаете от него.
Анубис не ни трябва!
Отстъпване и липса на вяра
невиждани досега сред редиците на Джафата.
Проникване и подкопаване от Ток'ра.
И вече не може да продължавате да не обръщате внимание на заплахата от хората на Земята.
Колко трябва да умрат?
Колко царства трябва да паднат?
И как може да продължаваме да твърдим, че сме богове, ако не можем да се държим, като такива?
На Таури не може да им бъде позволено да побеждават отново и отново.
Договора с Асгардите защитава тяхната планета.
- От Господарите на Системата. - Които трябва да го наложат върху всички Гоа'Улди.
Но не и от този, който е бил мъртъв хиляди години.
Какво предлагаш?
Приемете гласа ми от името на Анубис,
а пред той отново да приеме позицията си сред вас...
ще унищожи Земята.
- Колко от тези неща имаме? - Шест.
Не можем вечно да стоим тук долу. Свърши ни водата.
Джафа няма да престанат, докато не ни намерят.
- Защо казваш така? - Ако са възнамерявали просто да убият Ток'ра,
имат оръжия с които биха могли да унищожат тази база от космоса.
Това, че използват войски, сочи, че търсят нещо.
- Отровата. - Не можем да позволим да я вземат.
Ако се стигне до това,
ще трябва да унищожим кристала, който съдържа формулата.
Трябва да спрат да ни търсят по някое време.
Дори и да престанат да търсят, никога няма да оставят Старгейта без охрана.
Ами, Джейкъб и Даниел ще се върнат рано или късно.
Ток'ра ще предават предупреждение, което ще им каже да стоят надалеч.
Те ще приемат, че сме умрели заедно с другите Ток'ра.
Може би.
Без какъвто и да е начин за комуникиране, как ще ни намерят?
Да продължаваме да се движим.
-Джейкъб? - Да, кажи.
Гласуват дали да приемат отново Анубис. Той си е наумил да атакува Земята.
- Получи ли някакви детайли? - Озирис не каза.
Хей, имам въпрос за теб.
Защо Гоа'Улдите позволяват на робите си да чуват всичко?
Не съм сигурен. Подозираме, че ще избият робите след, като свърши срещата.
- И това не беше достатъчно важно, за да ми го кажеш? - Ти щеше да избиеш всички Гоа'Улди.
- Вече няма да го направя. - Вярно. Какво искаш да кажеш?
Има голям казан с живи симбиоти тук.
- Явно няма да убият робите в края на краищата. - Не изглежда така.
Отиди до генератора на щита и го изключи.
- Ще те измъкна. - Още не.
Ако те хванат и отровата попадне в грешните ръце...
Няма да ме хванат.
Кой сред нас приема завръщането на Анубис към Господарите на Системата?
Вотът може и да не е единодушен.
С шест гласа на един, Анубис бива награден с позиция на Господар на Системата
и приет обратно към тези, които водят Гоа'Улдите.
На Озирис ще му бъде позволено да гласува от негово име.
Няма да съжалявате за това.
Нека владеем завинаги.
Има много за обсъждане по този въпрос.
Но първо...
Изглежда не ни преследват Джафа.
Хубаво. Не сме чули бомбардировачи от известно време. Да пробваме на повърхността
Елиът? Чуваш ли ме?
Как да използваме кристалите, за да изкопаем тунел към повърхността?
Повърхността?
Да, искаме да отидем там горе и да вземем малко вода.
Диаманта.
Каза, че Ток'ра вероятно предават предупреждение, за да предупредят другите да стоят надалеч.
Дългообхватни сензори. Засичат идващи кораби.
Предават сигналите в открития космос.
Можем ли да препрограмираме някой, за да сигнализираме на Даниел?
Възможно е.
Къде са?
Има четири.
25 километра от вратата.
Всеки е на север, юг, изток и запад.
- Според мен сме на 3 километра от вратата. - Плюс минус.
Така или иначе, трябва да стигнем до един от тези сензори.
Да тръгваме.
- Знаеше, че ще ги изядат? - Да.
Правят го всяка нощ, докато срещата продължава.
Какво мислиш, че ще стане, когато това свърши? С нас имам предвид.
Това е между теб и твоя господар.
Не мислиш ли, че е странно да ни позволяват да гледаме техните най-свещени ритуали?
Да чуваме техните най-тайни разговори?
Служил съм на господаря си 24 години.
През това време съм видял и чул
много, много неща.
Ти не си ли?
Постоянния ло'тар на моя господар не можа да дойде. Заех неговото място набързо.
Виждам.
- Може ли да говоря честно с теб? - Не си ли бил честен досега?
Да, разбира се.
Това, което имам предвид е, мога ли да ти се доверя, че този разговор ще остане между нас?
Вярвам, че Гоа'Улдите са могъщи същества
които използват хората, като приемници. Вярвам, че използват тяхната власт, за да изпълняват ролята на богове,
така че тълпите да ги следват и да им служат.
Съгласен съм.
- Знаеш, че това е вярно? - Да.
- И все пак им служиш? - Както и ти.
Да, но страхът ми е, че когато това свърши,
господаря ми няма да иска да разпространявам тайните, които съм научил,
и ще ме убие, за да го предотврати.
Нямаше да си тук, ако господаря ти не ти се е доверил.
Вярно.
Ами ако не ги интересува какво виждаме и чуваме, защото
когато свършат да ядът симбиоти, ще сложат остатъците в нас.
Трябва да се радваш, ако стане така.
Извинявай?
Служил съм на господаря си толкова добре, толкова дълго
с надеждата един ден, той да ми дари честта на имплантирането.
- Честта? - Да.
Безкрайно удоволствие и силата на Гоа'Улдите.
Шанса един ден да се въздигнеш на ранга Господар на Системата.
Загубих два кораба-майка в тази битка.
Стратегията ти очевидно е била слаба.
Господарят ти е взел жертви от много от нас.
И все пак вие всички гласувахте да го приемете обратно в стадото.
Мощта, която той си е възвърнал заслужава уважение.
Какво предлага той да ни плати за щетите, които е нанесъл по време на събирането на войските си?
Анубис не дължи нищо на Господарите на Системата.
- Той се присъединява към вас за доброто на всички Гоа'Улди. - Анубис може да е силен,
но той не отстоява на събраната сила на Господарите на Системата.
Какво дело предлага Анубис, като доказателство на отдадеността, която ти заявяваш от негово име?
Говори сега или ни напусни.
Както казах преди,
Анубис вярва, че най-голямата заплаха за Гоа'Улдите идва отвътре.
Като се срещаме тук,
тази заплаха бива сериозно отслабена.
През годините сме изгубили много от проникванията,
подривните дейности и бунтовническите действия на Ток'ра.
Този ден от днес ще бъде известен, като
деня, в който кръвта на Ток'ра тече свободно,
а бунта им - потушен завинаги.
- Глайдъри патрулират района. - Имаме да вървим 20 километра в тази посока.
На този терен, мисля, че можем да покрием по миля на всеки 15 минути.
Така вероятно ще стигнем при сензорите след по-малко от девет часа.
Извинете.
Желая да предам съобщение от моя господар, Ю, на Озирис. Той иска да се срещнат.
- Джейкъб? - Какво по дяволите става, Даниел?
Анубис знае местоположението на базата на Ток'ра. Озирис каза, че я атакуват в момента.
- Отиди при щита. Идвам. - Забрави за това. Имам нов план.
- Какво правиш? - Крада товарния кораб на Ю.
- Мога да излетя от вътрешността на щита, нали? - Да. Защо?
- Защото взимам Озирис с мен. - С теб ли е сега?
- Не. Но, работя по въпроса. - Химикала, който пренасяш
може да е единствения начин да спрем атаката на Ревана.
Да, а Озирис може да ни заведе до Анубис.
И тогава ще можете да се постараете да извадите змията и да спасите Сара.
- Как ще пилотираш този кораб? - Пилотирал съм кораб-майка.
Колко трудно може да е?
- Къде е ло'тара ми, Джарен? - Не съм го виждал, ваше превъзходителство.
Господарю? Простете.
Аз отдадено служа на господаря си, Баал,
и по тази причина чувам всичко, което казвам с известна доза подозрение.
Вярвам, че е мой дълг да ви кажа, че на новият ви ло'тар не може да му се има доверие.
Спри!
Колко жалко, че Ю не може да се довери на своя роб.
И двамата били смъртоносно ранени в боя, в който робът се е опитал да убие господаря си.
Сара, аз съм. Даниел.
Не!
- Най-добре това да си ти, Даниел. - Махни ме от това нещо.
На път съм.
- Майоре? - Изчакайте.
Да?
Най-добре да ви кажа как да препрограмирате сензора.
- Добре ли си? - О, да. Благодаря.
- Какво стана? - Бях я хванал, но тогава Ю ме хвана,
- и тогава трябваше да се измъкна... - Отровата?
- Тук е. - Браво.
- Колко време ще ни отнеме да стигнем там? - Ако насилим хипердвигателите, шест часа.
- Но вече може да сме закъснели. - Знам, че това може да ти се стори маловажно сега,
но няма нищо лошо да ти кажа. Открих защо Гоа'Улдското население не нараства.
Полковник?
Готино.
Господарю, един товарен кораб е бил засечен да излиза от хиперпространство
но е минал в невидим режим незабавно. Текущата му позиция е неизвестна.
Разположете отряд от глайдери. Нека сканират атмосферата за смущения.
А ако корабът дори опита да се приземи на планетата, свалете го.
Ами оцелелите?
Не са открити, господарю. Търсенето продължава.
Тогава и ти се присъедини към търсенето. А ако не намериш формулата
или жив Ток'ра, който да ми разкаже за нея, въобще не се връщай.
- Получаваме предупреждение от повърхността. - Какво казва?
"Базата е превзета"
"Не допускайте, че има оцелели."
Трябва да тръгваме.
Това е. Свърших.
- Как ще узнаем дали работи? - Предполагам, ако някой дойде да ни спаси.
Получаваме друг сигнал.
Какъв е?
SOS.
- Сигурно е от Джак или Сам. - Да се надяваме, че е от двамата и други.
Да тръгваме.
Какво по дяволите...?
Ударени сме.
Механизмът ни за невидимост отказа.
Сигурно са видели топлинната следа, докато сме минавали през атмосферата.
Не мога да им избягам.
Прехвърлям мощта към щитовете.
Губим височина прекалено бързо. Дръж се, Дани. Влизаме.
Там.
Ще подруса.
Стой с Елиът.
Хей.
Добре ли си?
Не съвсем.
Човек би си помислил, че достатъчно напреднала раса, която лети в космически кораби, би имала колани.
- Просто предпочитаме да не катастрофираме. - Хайде. Трябва да се махаме оттук.
- Ранен ли си? - Ще оживея.
- Как е превоза ни? - Няма да ходи никъде скоро време.
Татко!
- Добре ли си? - Да. Изглежда по-зле, отколкото е. Ти?
Да, добре съм.
- Как е Елиът? - Не е в добра форма.
Беше ранен по време на срутване. Ланташ влезе в него, за да се опита да го спаси, но не става.
Има шанс да спасим товарния кораб, но не и преди целия този район да е пълен с Джафа.
Онези глайдери определено установиха позицията ни.
- Не можем да избягаме през Старгейта. - Все още имаме това.
Независимо колко разстояние може да покрие химикала, не мисля, че ще се разпростре до Старгейта.
Ако го пуснем тук ще убие теб, Елиът и Тийл'к.
Значи ще трябва да измислим начин да го занесем до вратата.
Това е самоубийство. Допускаш, че Джафата няма да те застрелят на място.
Имайки предвид липсата на прикритие и размерът на армията от Джафа,
дори аз няма да мога да стигна до Старгейта неразкрит.
Оставете го тук с мен.
- Каква полза ще има от това? - Тръгнете и се скрийте.
Джафата ще ме намерят.
Ще им кажа, че знам формулата. Те ще ме отведат до вратата.
Прав е. Той ще бъде отведен до главния лагер до Старгейта
- преди да бъде пратен в кораба-майка. - Няма ли първо да го претърсят?
Тогава аз... Аз ще пусна оръжието.
Ще отстраня възможно най-много.
Моля.
И двамата ще умрем.
Не мога да ни спася.
Но има шанс
да можем да спасим вас.
Ами Елиът?
Няма смисъл
никой от вас да рискува живота си, за да се опита да ме спаси.
Дайте ми устройството.
Сега тръгвайте.
Скоро ще са тук.
Той вече е щастлив.
Той просто искаше да знаете как се чувства.
Знам.
И никога няма да го забравя. Или пък теб.
Наземните войски скоро ще са тук.
Сам, трябва да тръгваме.
Превод и Субтитри: Bulgaria TEXT '2002